![]() 41. évfolyam, 1995. 3. szám |
Archívum |
Az egyetemi könyvtárak fejlesztésének térigényei
Helyzetkép
Urbán László
Az alábbi tanulmány a Művelődési és Közoktatási Minisztérium megbízásából készült. A számban közölt illusztrációk Pomsár János és Hayde Tibor építészek rajzai.
A Művelődési és Közoktatási Minisztérium (MKM) által kijelölt
18 egyetemi könyvtár helyzetét ismertető szakvélemény a magyarországi felsőoktatásban
érintett jelenlegi hallgatólétszám 46%-ára terjed ki. Teljes körű képet ad az
összlétszám harmadát ellátó nyolc nagykönyvtárról és 13%-os mintát a további
kétharmadot ellátók helyzetéről.
A helyzetelemzés szemléletességének érdekében először arra törekedtünk, hogy
koordinátarendszerben mutassuk ki az egyetemek méretei és a könyvtárak adottságai
között feltételezett korrelációt. Arra gondoltunk, hogy az egyetemek egészét
jellemző hallgatólétszám és a könyvtárakat jellemző épületméretek között többé-kevésbé
szoros összefüggésnek kell lenni. E feltevés jogosságát erősíteni látszott néhány
felületes benyomás és a külföldi szakirodalom áttekintése.
Feltételezzük azt is, hogy a két statisztikai ismérv közötti sztohasztikus kapcsolat
alakulásában az egyes intézmények történelmi múltja és a bennük oktatott diszciplinák
sokszínűsége, a gyűjtemények felhalmozódottsága, a gyűjtőköri törekvések kiterjedtsége
egyes értékpárokat a trendvonalak fölé fog emelni, amivel szemben a létszámméretek
abszolútszámainak növekvő képe, regresszív jelleget fog eredményezni.
A kialakult kép azonban minden várakozás tekintetében csalódásokat okozott.
A koordináta-rendszer független változója
A hallgatólétszám statisztikai ismérvként való regisztrálásában
tartózkodnunk kell attól, hogy "naprakész" és/vagy prognosztizált adatokat gyűjtsünk
össze az intézményigazgatók megkérdezése útján, de lényegében bizonylatok nélkül.
Az erre vonatkozó korábbi tapasztalatok feltétlen óvatosságra intenek bennünket,
és az e tárgyban megrendezett debreceni konferencia (1994. XII. 13-14.) előkészítő
anyaggyűjtésének dokumentumai ismételten megerősítettek bennünket abban a meggyőződésünkben,
hogy az MKM hivatalos kiadványában, a Statisztikai Tájékoztatóban közzétett
adatok mellett (helyett) csak bizonylati értékű forrásokat szabad kiindulási
alapnak választani.
Az ilymódon privilégizált forrásanyag tartalmi korlátai meggátoltak bennünket
abban a szándékunkban, hogy pontosan követhessük az egyetemi könyvtárigazgatók
kollégiumának 1980. évi távlati tervezési metodikáját. A kiadvány ugyanis nem
közöl a hallgatókra vonatkozó adatokkal azonos részlezettségű táblázatokat az
oktató személyzetről. Ha azonban lennének is ilyen adatok, azokat csak fenntartásokkal
lehetett volna beszámítanunk a pénzintézeti szempontok miatt újabban fetisizált
"hallgató/oktató" viszonyszám nyomása alatt, amely az egyetemek vezetését az
óraadó rendszer, a létszámbujtatás irányába kényszeríti. Feltételezzük azonban,
hogy a viszonyszám miatt illegalitásba kényszerült korreláció elég szoros lehet
az egyes intézmények tekintetében, így nem veszélyeztetjük következtetéseink
komolyságát, ha csupán a hallgatókra vonatkozó adatokra alapozunk.
Az 1980-as metodikából követendőnek fogadtuk el a nappali és az esti tagozatos
hallgatók számának azonos súlyozású beszámítását. A levelezők számára vonatkozó
20%-os kvótát azonban - mintavételekre alapozott előkészítés nyomán - 50%-ra
kellett módosítanunk. Az elmúlt másfél évtized lényeges változásokat hozott
mind a lakóhelyi és demográfiai viszonyokban, mind pedig a felsőoktatási intézménystruktúra
decentralizálódásának következtében.
A felsorolt premisszákból következően úgy ítéljük meg, hogy a debreceni konferencia
előkészítő anyaggyűjtésének metodikáját választani (csak a nappali tagozatos
hallgatók számához viszonyítani az adottságokat és a követelményeket) negatív
diszkrimináció lenne azokkal az intézményekkel szemben, amelyekben az esti és
levelező tagozatos hallgatók abszolútszáma ezres nagyságrendet mutat.
A felsorolt indokok alapján az egyes egyetemek (esetenként egyetemi karok) hallgatói
létszámát a levelezők 50%-os mértékével redukált módon vettük abszcissza-értékeknek.
A koordináta-rendszer függőváltozója (m2)
A könyvtári rendeltetésű épület(rész)ek jellemzésére számításba
vett nettó területadatok bizonylatainak az építés-tervezési dokumentációkat,
mint építési okiratokat tekintettük. Ugyanakkor tudatában voltunk annak, hogy
az egzaktnak látszó mértékegység mögött végletesen eltérő minőségi értékek húzódhatnak
meg. Ezért legalább helyszíni szemlék keretében (azonos mértékűnek remélhető
szubjektivitással) igyekeztünk minősíteni az objektumok épületszerkezetét és
állagát. A fejlesztési prioritásokra vonatkozó javaslataink megfogalmazásakor
igyekeztünk méltányosan kezelni olyan minőségi különbségeket, amilyenek egy
körültekintően megfogalmazott országos szabványnak megfelelően méretezett új
födém megengedhető teherbírásából (BKE) és egy évszázadosnál öregebb fafödémre
korlátozott berendezés adottságaiból (ÁOTE) fakadnak. Ilyen végletek között
kellett szembenéznünk olyan szerkezeti repedések megítélésének felelősségével,
amelyek alig másfél évtizedes múltú épületen jelentek meg (EFE).
Elvileg lehetséges lett volna, hogy az egyes ordináta-értékeket vagy becsléses
alapon felvett, vagy statikai szakértők (alapozási, szerkezeti feltárásokat
feltételező) vizsgálatainak eredményeként megállapított szorzótényezőkkel redukáljuk,
de a becslések szakmailag kikezdhetők, a vizsgálatok pedig túlságosan költségesek
és időigényesek lettek volna.
Kísérlet lineáris koordináta-rendszer alkalmazására
A sztohasztikus kapcsolatok elemzéseiben szokásos lineáris koordináta-rendszer alkalmazása először azzal okozott nehézséget, hogy az abszcissza tengelyt két különböző skálájú szakaszra kellett osztani, mert a kijelölt intézmények nagyságrendje 1:22 arányú szóródást mutatott (500, illetve 11 000 hallgatólétszám végletei között), de nem egyenletes eloszlásban. Másodszor azzal a jelenséggel kellett szembenézni, hogy az értékpárokat feltüntető pontok halmazának eloszlása a legcsekélyebb reményt sem kínálja egy karakterisztikusnak ítélhető korrelációs görbe függvényének számításaihoz. (1. ábra)
* Kari és központi könyvtárak együtt
Bővítmények és új épületekterülete összesen: 66900
Sum total of enlargements and new builts (m2)
Logaritmikus skálájú koordináta-rendszer alkalmazása
A felmerült hátrányos tulajdonságok kiküszöbölése és szakvéleményünk szemléletességének fokozása érdekében az elemzéseket logaritmikus koordináta-rendszerben folytattuk. (2. ábra) Ezzel a lépéssel kettős előnyhöz jutottunk:
Az új változatban történt ábrázolásmód az összefüggés hiányát még szemléletesebbé tette, s eljutottunk arra a következtetésre, hogy az intézkedésre (döntésre) jogosultak végletesen eltérő módon ítélik meg a könyvtári szolgáltatások szerepét a felsőoktatásban. Vannak példaértékű beruházások (Miskolci Egyetem, Budapesti Közgazdaságtudományi Egyetem) és esetek, amelyekben tudatosan "átütemezték", vagy egyenesen kifelejtették a könyvtári funkcióit (Széchenyi István Főiskola?, illetve Pollack Mihály Műszaki Főiskola?). Vannak könyvtárak, amelyek apró lépésekkel haladni látszanak, de közben egyre messzebb szakadnak le az élen járóktól, sőt még a középmezőnytől is, nem beszélve az európai eszményektől.
A viszonyszámok szerinti kategóriák általános jellemzése
Diszciplinák és településtípusok szerinti tagolódás
A pusztán mennyiségi viszonyokat tükröző koordináta képnek további dimenziókban történő tagolása érdekében az egyes intézménycsoportokat jelekkel különböztettük meg. Egyik esetben szakágazataik szerint (3. ábra), majd ezt követően az intézmények székhelyének minősége szerint.
A szakági bontás három jellegzetességet tár fel szemléletesen.
Az agrárágazat összesített hallgatói létszáma kisebb ugyan, mint a BMÉ-é,de
öt településre szétszórtan, hat intézményre tagolódik. A kis létszámok ellenére
nagy választékú gyűjtemények kialakítására törekvő könyvtáraik (EFE, ÁOTE) számára
még a viszonylag jó méretűnek látszó épületek sem nyújtanak kényelmet.
Az orvos-egészségügyi ágazat négy egysége közül egy (POTE) jelenti a kivételt
az átlag körüli adottságaival. A másik három a sereghajtók sorát képezi. Velük
kapcsolatban feltétlenül érdemesnek látszik az ún. térítéses képzésvisszahatásait
és etikai kérdéseit is felemlíteni. A hatás szemléltetésére nyilakkal érzékeltettük
az egyes könyvtáraknak minőségileg alacsonyabb kategóriákba csúszását a fizetők
arányának és abszolutszámának függvényében. Tarthatatlannak tűnik, hogy a legrosszabb
feltételeket biztosító intézmények árulják magukat leginkább, és ezzel a többiek
hitelét is rontják a világpiacon. Ennél csak az tarthatatlanabb, hogy pl. a
SOTE évi 700 milliós nagyságrendű bevételéből még arra sem áldoznak, hogy legalább
a térítéses képzés előtti állapotok szintjét megőrizzék. Az pedig érhető, hogy
ha az évi 6000 dollárt fizető hallgatók nem adják át helyüket az olvasótermekben
még a professzoroknak sem, az "ingyenes" hallgatók pedig a szőnyegekre szorulnak,
vagy a nemzeti könyvtár márvány lépcsősorát kényszerülnek teleülni.
A szakági bontásban megfigyelhető harmadik jellegzetesség a klasszikus egyetemek
adottságainak végletes szóródása, központi könyvtáraik befulladása és azt követően
a feladataikat részben átvállaló kari könyvtárak mostoha helyzete (pécsi jogi
kar, ELTE-TTK). Az ELTE BTK átlag-közeli adottsága kivételes véletlen következménye
a rendszerváltás során feleslegessé vált politikai főiskola megöröklésének.
A KLTE látszólagosan legkedvezőbb helyzete mögött bújik meg a legtöbb feszültség.
Törvényesen rárótt nemzeti szekundáns funkciójának súlya alatt ismételten eljutott
szó szerinti értelemben az összeroppanás határára.
A települések szerinti tagolódás áttekintése (4. ábra) a prioritás-kategóriák
közötti hangsúly-módosítások céljából kívánatos. Kétszeresen hátrányosnak kell
ugyanis minősítenünk azokat az intézményeket, amelyek nemcsak a viszonyszámok
tekintetében vannak mostoha helyzetben, de vidéki létük miatt nem élvezhetik
a fővárosba települt országos nagykönyvtárak közvetlen támogatását (SZOTE, JPTE),
sőt még a Somogyi-Könyvtárhoz mérhető közművelődési könyvtárak segítségét sem
(DOTE).
Javaslatok
Javaslataink kidolgozásánál kívánatos lenne a Felsőoktatás-fejlesztési
Tárcaköz Vegyes Bizottság 1992. év tervezetére alapozott prognózisokat is számításba
venni de erre két okból mégsem törekedhettünk.
A Bizottság csak országos összesítések és ágazati bontások formájában fejtette
ki álláspont ját, nem törekedett intézményi pontosításra. Ennek hiányában saját
becsléseket kellett volna végeznünk olyan tendenciák érvényesülésének és hatásának
tekintetében, mint például az államigazgatási, jogi, közgazdasági és pénzügyi
szakok decentralizálódás) folyamatai, a vidéki intézmények ilyen irányú szándékai,
illetve ezek hatása a fővárosi képzőhelyek iránti igények alakulására. Ennek
fényében ugyanis egészen más (mérsékeltebb) jelentősége lehet egy-egy olyan
körülménynek, mint pl. az ELTE ÁJK kari könyvtárának fizikai fejleszthetetlensége.
A másik ok, amely elbizonytalanított a Bizottság állásfoglalásainak érvényesítésében,
az a körülmény, hogy a jelenlegi kormányzat kifejezetten ellentétese a ítéli
meg a feladatokat, mint tette azt 1992-ben a Bizottságot bátorító kurzus.
Prognózis-kerülő álláspontunk mentségére szól az a körülmény, hogy statikus
modellekben számolva is 10 milliárdos nagyságrendre becsülhető a puszta felzárkóztatási
program, amely évtizedesnél rövidebb időtartam alatt aligha bonyolítható le,
s ez az intervallum bőséges alkalmat kínálhat az intézmények közötti arányok
korrekciójára is. S prioritások kedvezményezettjei tekintetében pedig nincs
miért félni a túlméretezettség kockázatától.
Fejlesztési célkitűzések
A mérték
A német tényszámok és a francia fejlesztési célkitűzések
ismeretében olyan hazai célok megfogalmazására törekedtünk, melyek mintegy negyed/harmad
évszázados követési távolsággal jellemezhetők (megfelelően a nemzetgazdaság
fejlet(len)ségi fokozatának). Ennek szemléltetése a 7. ábra. Egyetlen lineáris
regressziós függvénnyel úgy lenne kifejezhető a cél, hogy az a legkisebb könyvtárak
2,5 m2/hallgató mértékéről a legnagyobbak tekintetében 1,5 m2/hallgató
szintre szállna le. Ez a túlságosan egyszerűsített elképzelés azonban hosszabb
időre befagyasztaná a jelenleg kedvezményezett helyzetet élvező BKE és ME reményeit.
Ezért a függvény érvényességi tartományát "0,5 m2/hallgató tűréshatárral
kifejezett mezőként célszerű elképzelni.
A célmezőny ilyen értelmű meghatározása módot kínál arra, hogy a hallgatólétszám
változása (növekedése vagy átcsoportosulása) követhető legyen az egyes konkrét
beruházási célok megfogalmazásának időszakában.
Egy szervezeti alternatíva
Az eddigiekben felvázolt képlet arra az elképzelésre alapul,
hogy a felsőoktatás jelenlegi struktúrája lényegében változatlanul él tovább
a jövőben is. Figyelembe véve azonban egyrészt a már eddig is megmutatkozott
törekvéseket az "universitas"-ok, "egyetemi szövetségek" szerveződésére, másrészt
a már hivatkozott 1980-as keltezése elképzeléseket, mérlegelnünk kell az utóbbi
esetében megfogalmazott ún. "egyetemközi könyvtár(ak)" célszerűségét is. Tudatosítanunk
kell, hagy az országos végletek között szétszórt monodiszciplináris intézmények
tekintetében csak egy országos szinten szervezett egyetemközi könyvtár kínálhat
előnyöket.
Ez az új típusú szervezet azonban országos feladatköre mellett gazdája lehet
egy szűkebb régió-nevezetesen a főváros - hasonló tevékenységének is. Gyűjteményének
leglényegesebb arculatát a rangosabb európai egyetemeken használt tankönyvek
és egyéb oktatási segédanyagok képezhetnék, komplementer minőséget kínálva a
Nemzeti Könyvtár hungarika profiljához viszonyítva. (Helyileg az OSZK-val szemben,
a lebontott tabáni városrész építési telkeire települve.) Nyitó állományát kedvezően
lehetne kialakítani ,a jelenleg már működő, de helyszűkével küszködő Országos
Idegennyelvű Könyvtár, és a minisztérium épületébe beékelődött Országos Pedagógiai
Kőnyvtár gyűjteményeiből. (Budapesti Egyetemközi Könyvtár - BEKK).
Regionális intézmények
Az egyetemközi intézmények eszméje iránt rokonszenvet éreznek
Pécsett is, ahol a POTE és a JPTE TTK rohamosan növekvő igényeit egy "élettudományi
könyvtár" formájában álmodták meg. (Pécsi Egyetemközi Könyvtár-PEKK).
Ugyancsak lehet esélye Szegeden az egész felsőoktatás közös információbázisának
egyesített megépítésére, megvalósítva egy korábban már elhatározott, de időközben
halasztást szenvedett beruházási program szándékait. (Szegedi Egyetemközi Könyvtár
- SZEKK.)
Az észak-magyarországi régióközpont egyetlen egyeteme (ME) tekintetében ilyen
gondok nem merülnek fel.
Debrecenben ambivalens érzelmek nyilvánulnak meg a szervezeti (és a beruházási)
cél(ok) tekintetében.
A könyvtárfejlesztési beruházások lebonyolítása
A szakvéleményben körvonalazott fejlesztési (felzárkóztatási)
célkitűzés fedezetigényét tíz évi időszakra elosztottan évi egy milliárd forint
nagyságrendűre lehet becsülni (1994. évi árakon, valamint a közelmúltban elbírált
tenderajánlatok tapasztalatainak ismeretében). Ilyen léptékű beruházási tevékenység
felmerülése kívánatossá teszi a lebonyolítás központosítását egy "könyvtárfejlesztési
iroda" útján, állandó szakmai felügyelet mellett (MKM Könyvtári osztály, Könyvtári
és Informatikai Kamara és/vagy KMK). Csak így lehet megakadályozni azt, hogy
kellő tapasztalattal és eréllyel nem rendelkező intézményi előadók a kivitelezők
könnyű prédái legyenek, előnytelen ajánlatok elfogadásával, rossz hatásfokkal
használják fel a tőkét. Különösen az orvosegyetemek gyakorlata int óvatosságra,
amelyben a gyógyítás és képzés költségvetési határainak elmosódása miatt a rövid
távon életmentőnek minősíthető beruházások emésztik el a hosszabb távú célkitűzések
teljesítésének feltételeit. (Hasonlattal élve, olyan a helyzet, mintha a Miskolci
Egyetem és az ózdi kohászat gazdálkodna közösen, s az egyetem árán kellene menteni
a családok életfeltételeit.)
Az építéstervezési feladatok decentralizálódásának is elejét lehetne venni az
említett iroda munkájával, amivel meg lehet akadályozni, hogy az építészek a
könyvtártechnológiai ellenőrzést kizárva, önkényes tervezési gyakorlattal herdálják
el a fedezetet - mint megtörtént ez kirívó példáként az EFE esetében.
Depozitórium(ok)
(A hazai szakzsargonban elterjedt - az OSZK telefonkönyvében
is nyomon követhető - "tárolókönyvtár" kifejezést, mint tautológiát e szakvéleményben
tudatosan és következetesen mellőzzük.)
A könyvtárépítési célkitűzések megfogalmazására törekvő szakvéleményünk legbizarrabb
fejezete annak igazolása, mit nem szabad építeni, milyen beruházáspótló módszerrel
lehet azonnal férőhelyhez jutni, egészen minimális ráfordítások árán. Igaz viszont,
hogy csak minimális, de mégsem elhanyagolható mértékben.
Gondolatmenetünk alapja az a tétel, hogy unikális dokumentumok térigénye nem
csökkenthető azok átirányításával más, esetleg még meg sem épült tárolóterekbe
(de az akció élőmunka igénye minden esetben eleve többletráfordítást feltételezne).
A tétel folyománya, hogy a már meglevő terek eredményesebb hasznosításához csupán
a felesleges publicitások mérséklése árán lehet eljutni. A duplicitások kimutatása
és feleslegességük megítélése azonban olyan élőmunka igény, amelynek értéke
összevethető a felszabadítható tárolótérérték fedezetével.
Igen nagy a valószínűsége annak, hogy sokszázezer kötetes raktárak tételes összehasonlítása
más gyűjtemények nyilvántartásaival felbecsülhetetlen munkaráfordítást követelne
meg, amit semmivel sem csökkentene az a szervezési eljárás, ha ezt a műveletet
egy országos, vagy regionális, vagy szakágazati depo feladatkörébe hárítanák
át.
Más a helyzet a periodika gyűjtemények tekintetében. Ilyen vonatkozásban rendelkezésre
állnak az OSZK elektronikus nyilvántartásai és statisztikai adatai. Ezekből
kitűnik, hogy például tizenötéves múlt távlatában a párhuzamosságok átlagosan`
5,9-es mértéket mutattak. Az átlagszámok mögött természetesen szélsőségek rejtőznek.
Nevezetesen, a népszerűségi listát vezető 80-100 példányos duplicitással szemben
16-20 unikális cím képezi az ellensúlyt.
Az utóbbiakra az alaptétel vonatkozik. A listavezetőket pedig tételesen kell
megítélni. Ennek során nyilvánvalóvá válhat, hogy egészen különböző elhatározások
születhetnek az egyes címekkel kapcsolatban. A legnépszerűbb National Geographic
tekintetében elavulásról nem lehet beszélni. Vele szemben az Electronics
alig néhány éves számai csaknem teljesen feleslegesnek minősíthetők. Régiónként
legfeljebb egy-egy példányt érdemes tárolni. A kiválasztott példányokat azonban
egyáltalán nem szükséges emiatt az eredeti helyükről elmozdítani. A többespéldányok
selejtezésének kockázata akkor zárható ki, ha az érintett intézmények sokoldalú
szerződések keretében rögzítik együttműködésüket. E szerződések klauzulásának
garanciákat kell tartalmazniuk a továbbiakban a közös tulajdonjog és a szolgáltatásbeli
kötelezettségek vállalására. Az országos irányításnak pedig a beruházás megtakarításából
származó tőke szétosztásával kell premizálni a szerződések létrejöttét, a közcélú
szolgáltatások vállalásának arányában.
Lehetséges lenne és kívánatos is, hogy a leginkább efemer jellegű, gyors elavulású
folyóiratok korábbi évfolyamainak országosan 50-100 példányos duplicitását (hazaiak
esetben több-százszoros párhuzamosságát) akár 90%-kal is csökkentsük, ha a megőrzendő
10% gondozására és szolgáltatására kölcsönösségi szerződéseket kötve szövetkeznének
az érintettek. Így megszabadulhatnának a selejtezés kockázatosságának terheitől.
A szerződések előkészítéséhez az OSZK adatbázisa minden érintett részére közvetlenül
hozzáférhető, már jelenleg is.
A cikkben használt rövidítések feloldása
ÁOTE | Állatorvostudományi Egyetem, Budapest |
BEKK | Budapesti Egyetemközi Könyvtár |
BKE | Budapesti Közgazdaságtudományi Egyetem |
BME | Budapesti Műszaki Egyetem |
DATE | Debreceni Agrártudományi Egyetem |
DOTE | Debreceni Orvostudományi Egyetem |
EFE | Erdészeti és Faipari Egyetem, Sopron |
ELTE/ÁJK | Eötvös Loránd Tudományegyetem, Állam- és Jogtudományi Kar, Budapest |
ELTE/TTK | Eötvös Loránd Tudományegyetem Természettudományi Kar |
GATE | Gödöllői Agrártudományi Egyetem |
JPTE/ÁJK | Janus Pannonius Tudományegyetem, Állam- és Jogtudományi Kar, Pécs |
JPTE/BK | Janus Pannonius Tudományegyetem, Bölcsészettudományi Kar, Pécs |
KEÉ | Kertészeti és Élelmiszeripari Egyetem, Budapest |
KLTE | Kossuth Lajos Tudományegyetem, Debrecen |
ME | Miskolci Egyetem |
PATE/KH | Pannon Agrártudományi Egyetem, Keszthely |
PE KK | Pécsi Egyetemközi Könyvtár |
POTE | Pécsi Orvostudományi Egyetem |
SOTE | Semmelweis Orvostudományi Egyetem, Budapest |
SZEKK | Szegedi Egyetemközi Könyvtár |
SZOTE | Szent-Györgyi Albert Orvostudományi Egyetem, Szeged |
VE | Veszprémi Egyetem |
![]() |
Országos Széchényi Könyvtár Észrevételek (2000/04/12) |
![]() |